Released on www.DanishBits.org
Kapp det gode håp på Afrikas sørspiss.
Her møtes to store hav.
Det varme Indiske hav og det kjølige Atlanterhavet.
Når de smelter sammen, skapes en bølgende kappe-
- som svøper inn toppen av Table Mountain.
Det spektakulære skydekket antyder bare den enorme innflytelsen-
- de to veldig ulike havene har på livsvilkårene her.
Og ikke bare her på Kapphalvøya men hele det sørlige Afrika.
300 mil nord for Kapp-odden i sanden på denne stranden-
-våkner nytt liv.
Hundrevis av grønne havskilpadde- unger dukker opp fra redet.
De er bare sju centimeter lange, -
- men må ta seg de 100 meterne ned til vannet.
Fra de klekkes, drives de instinktivt mot havet.
Få andre vesener begynner livet med så høye odds mot seg.
Gulnebbglente.
Svarthvite kråker.
Men ungene er så mange, at rovdyrene ikke kan ta alle.
Det kan virke som om denne ungen er dømt til undergang.
Men å komme sist kan være en fordel.
Kråkene virker umettelige.
Ikke engang de som når fram til havet, er trygge.
Denne hunnen må skynde seg.
Hun er fortsatt utsatt, og ikke bare for angrep ovenfra.
En spøkelseskrabbe er sterk nok til å dra henne ned i hulen sin.
Ikke denne gangen.
Endelig, havet!
Hun må ha luft for ikke å drukne, men bølgene gjør det vanskelig.
Lenger ute er vannet roligere, men farer lurer overalt.
Hun dykker.
I grevens tid.
Bare én av 1000 skilpaddeunger klarer seg til voksen alder.
Men hvis hun gjør det, kan hun bli åtti år gammel.
Men foreløpig har hun hele havet å utforske.
Ungen er på vei mot en av planetens sterkeste strømmer:
Agulhas-strømmen.
Agulhas-strømmen fortsetter sørover-
- og fører med seg 450 milliarder liter varmt vann hver dag.
Tropiske hav er så varme at enorme mengder fordamper.
Vanndamp stiger til den kjøles ned og kondenseres til skyer.
Skyer fører med seg regn til en uutforsket del av planeten vår.
Moçambiques fjellkjeder.
Dette er den våteste plassen i sørlige Afrika.
Pga. en lang borgerkrig har turister holdt seg unna det ukjente området.
Satellittkartlegging har avslørt hvor stor skogen som vokser her, er-
- så nå er den kjent for omverden som "Google-regnskogen".
Den kunne også vært kalt sommerfuglskogen.
Etter regntiden dukker sommerfugler opp i enorme skarer.
Så snart vingene har tørket, flyr de av sted.
Målet deres? Å finne en partner.
Men hvordan?
Det kan være tusenvis i nærheten, -
- men løvverket er så tett at det er vanskelig å finne hverandre.
De har en utrolig løsning.
De følger elvene oppstrøms og søker seg til høyereliggende grunn.
De kan måtte fly i flere timer.
Smått om senn kommer de til et åpent landskap.
Mabufjellets topp, som er bart.
Her oppe slipper de regnskogens begrensninger og har ball.
Nå har sommerfuglene plass til paringsleker i luften.
Hannenes strategi er å fly høyere og raskere enn konkurrentene-
-og kanskje vinne en hunns gunst.
Den spektakulære sammenkomsten, som aldri er vist før, -
- foregår bare en halvtime hver morgen-
-og bare i et par uker i året.
Etter paringen, returnerer hunnene til regnskogen for å legge eggene.
En regnskog som eksisterer pga. Fuktighet fra Agulhas-strømmen-
- hundrevis av kilometer unna i Det indiske hav.
Regnvannet renner sørover-
- fra Moçambiques høyeste topper til lavlandet i østre Kapp-provins.
Der flater landskapet ut, og elvene går saktere-
- og danner en enorm sump som er 80 km bred.
Dette er Gorongosa.
Hit kommer alle mulige vesener for å fange fisk.
Trådmaller samarbeider.
De raper opp luft under overflaten og danner et nett av bobler.
I nettet fanges småfisk.
Det er fisk til alle.
Og hver art har sin egen teknikk for å fange dem.
Det er bra å ha stort nebb, bare man vet hvordan en skal bruke det.
Denne unge pelikanen har mye å lære...
og har ikke mye tid på seg.
Kanskje samarbeid er løsningen, akkurat som for trådmallene?
Det fungerer for flokken, og denne pelikanen begynner å få tak på det.
Men den kan vel ikke sluke den trådmallen?
Det var et feilgrep å prøve på det.
Gorongosasumpen beriker regnvannet med slam og sand.
Langs kysten renner elver fylt av sediment: Zambesi, Limpopo, Save-
-tilbake til havet.
Der møter de Agulhas-strømmen.
Og hva skjer med all sanden?
Årtusener har forvandlet den til et komplekst undervannslandskap.
Denne enorme sandskulpturen er Bazaruto-arkipelaget, -
-det eldste i sitt slag i verden.
Det kan se ut som et paradis, men å leve her er ikke lett.
I 100 000 år har Agulhas-strømmen utsatt undervannsdynene-
-for undervannssandstormer.
Der vannet er så dypt at stormene ikke kommer til, -
- bidrar næringsstoffer fra Afrikas innland til en eksplosjon av liv.
En sjelden jeger i havet hersker her.
Kjempetaggmakrell.
Den er like store som et menneske og en mektig fisk.
Selv om de er store, er de smidige jegere.
Vanligvis er de alene, men i noen uker hvert år samles de-
- på steder som Bazaruto og forbereder en utrolig reise.
En som kommer til å føre dem langt innover i landet.
Mtentu-elva.
Lederfisken svømmer i teten oppstrøms.
Når de svømmer i ferskvann, forvandles de-
- fra aggressive jegere til målbevisste pilgrimer.
Nå, mange kilometer hjemmefra og som svar på et ukjent signal, -
- stanser de og begynner å svømme i ring.
Andre havfisker som vandrer, pleier å gjøre det for å fortplante seg, -
- men ingenting tyder på at taggmakrellen gjør det.
De jager ikke heller, så hva driver de med?
Sannheten er at ingen vet hvorfor de gjør det.
Om noen uker kommer de til å vandre tilbake til havet igjen.
Taggmakrellens, skilpaddens sommerfuglens og pelikanens liv-
-påvirkes av Agulhas-strømmen.
Men innflytelsen har bare en viss rekkevidde.
Og dette er grunnen.
Drakenbergfjellene.
Folk her sier at gribbene svever så høyt at de kan se inn i framtiden.
De loddrette klippene over 3000 meter over havet-
- holder regnskyene tilbake, så landskapet bak knapt får noe vann.
Det er den største sandansamlingen i verden.
En tilsynelatende uendelig ørken utgjør sørlige Afrika kjerne.
Tusenvis av kilometer vestover der ørkenen møter Atlanteren, -
-hersker en annen strøm.
Men Benguelastrømmen på vestre side av Afrikas er annerledes.
Den er ekstremt kald, full av næringsstoffer og vrimler av liv.
En hvithai.
De kan øke kroppstemperaturen til 10 grader over vannets temperatur.
Men for å klare det trenger de store mengder førsteklasses drivstoff.
Så dette er et festmåltid for dem:
En død hval.
Kadaveret vil lokke hvithaier hit i flere kilometers radius.
Og her utenfor Cape Town betyr det mange haier.
Haiene kaster seg ikke over maten, men har god bordskikk.
De svømmer side om side for å måle hverandre.
Så spiser de etter tur.
Denne hunnen er størst, så hun får spise først.
De andre forsyner seg ikke før hun flytter på seg.
Benguelas vann er så næringsrikt at det lever flere hvithaier her-
-enn i noe annet hav på planeten.
Og vannet er så kaldt at det lokker uvanlige dyr til Afrikas kyst.
Pingviner.
Afrikanske pingviner.
Denne hunnen skal avløse partneren sin.
Her er ikke is, men svabergene kan være nesten like glatte.
Men de står overfor mye større prøvelser enn glatte svaberg.
Det er hans tur til å finne føde, så han lar hunnen vokte over eggene.
Hunnen må takle et problem som ingen andre pingvinarter har.
I ti dager må hun beskytte eggene mot den afrikanske solen.
Den tette fjærdrakten gjør at hun nesten kveles i heten.
På de utsatte svabergene må hun gi eggene skygge-
-i stedet for å holde dem varme.
Alt her virker bakvendt.
For noen blir den stekende heten for mye.
En nabo forlater redet sitt.
Egget hans kommer ikke til å klare seg.
Ikke bare han gir opp. Noen år klarer ikke en eneste unge seg.
Pingviner er laget for å klare 40 minusgrader, -
-ikke 40 plussgrader.
På verst tenkelig tid, når dagen er som varmest, klekkes eggene.
De trenger henne som mest nå, men hun har snart nådd bristepunktet.
Etter å ha jaktet på fisk i ti dager, -
- er faren tilbake for å hjelpe til å passe redet.
Men kommer han for sent?
Han hilser på ungene sine for første gang.
Benguelastrømmens kalde vann førte pingvinene hit, -
- men kulden i seg er en ulempe, fordi det ikke dannes så mye regn.
Men den kan derimot gi opphav til fuktighet i en annen form.
En tykk skodde ruller inn fra havet og gir den tørste bakken fuktighet.
Hvert år våkner ørkenen til liv med en sprakende forestilling.
Vannmangelen gjør forestillingen kortvarig, -
- så plantene konkurrerer med farge for å tiltrekke seg bestøvere.
Namaqualand, en 100 mil lang kystørken, dekkes av blomster.
En tusenfryd åpner seg-
- og viser fram en bille som sover inni.
Nettene her er så kalde at billen søker le inni blomstene.
Det gagner begge artene.
Billen holder seg varm og blomsten bestøves.
Men nå har billen hastverk. Han må finne en hunn.
Mens han leter, hopper han fra blomst til blomst og bestøver dem.
Til slutt får han øye på en hunn.
En gyllen prinsesse.
Men nå blir det problemer.
En rival.
Han rekker ikke å presentere seg.
Men han er for langsom.
Rivalene begynner straks å slåss.
De kan bare pare seg med hunnen i blomsten og slåss om retten.
De er så opptatt med å slåss at de dytter hunnen ut.
Utfordreren blir kastet ut.
Vinneren fortsetter letingen.
Endelig!
Nå kan en ny generasjon biller bestøve blomstene i Namaqualand.
Størstedelen av året er det tørt her, -
- men nå og da sveiper kortvarige, voldsomme stormer inn fra havet.
Springbukker har streifet rundt-
- i påvente av et av de sjeldne og lokale skybruddene.
Gresset gror.
Og det må feires.
Å være springbukk betyr å hoppe opp i luften.
Vi vet fortsatt ikke akkurat hvorfor de gjør dette.
Det enkle svaret er at de danser av glede.
Afrikas aller sørligste spiss.
Den varme Agulhas-strømmen og kalde Benguelastrømmen kolliderer.
Kollisjonen lokker til seg liv i overflod.
En superflokk på 5000 jagende delfiner.
Og i kjølvannet deres...
Afrikas største rovdyr.
Brydehval.
Denne hunnen er 15 meter lang og veier mer enn en hel elefantfamilie.
Delfinene er på jakt etter sardiner.
Millioner av sardiner.
Men kaldtvannsfiskene er på vei mot en barriere av varmtvann-
- som de ikke svømmer gjennom: Agulhas-strømmen.
De er fanget.
Og hvalen får sin mulighet.
Men sardinene er så raske at hvalen bare fanger noen få av gangen.
Flere og flere jegere kommer.
Hvalen trenger hjelp av de andre for å tvinge fisken mot overflaten.
Nå kommer de ikke unna.
Med hver klønete vending mister hun tid.
Tid som gagner de som er mer smidige.
Brydehvalen vet nok at anledningen ikke varer mer enn fem minutter.
Og med sine siste utfall får hun endelig lønn for strevet.
Kreftene som virker her, har også formet levevilkårene-
-langt borte fra denne slagmarken.
Uten disse strømmene hadde Sør-Afrika vært en ørken.
Men sammen har Agulhas- og Benguelastrømmens krefter-
- forvandlet Kapphalvøya til et sted fullt av liv.
Ripped and synced by DBRETAiL